Korektor & překladatel ČJ & AJ na volné noze 📑 | PhD z literatury 🎓 | Fanda leteckých neštěstí (pasivně) 🛬 | Kočkofil (aktivně) 🐈 | Jsem také
@jazykovedma
Prý jak sčítáte 58 + 17? Já sečtu 50 + 10, výsledek zapomenu, pak se snažím sečíst 8 + 7, neuspěji, popláču si, jak jsem blbá, a u toho si na ruce držím jedničku, která mi někde asi zbyla. 🤷♀️
Třídní sraz po 20 letech: přijdu do hospody, tam tlupa úplně cizích lidí. Mám se k nim hlásit? Neměla bych poznávat aspoň někoho? Mám zdrhnout?
Servírka: Třídní sraz je vzadu v salonku.
Instalatér mi vysvětluje materiál na faktuře:
– To mi nevysvětlujte, stejně tomu nerozumím.
– Však my bychom vás neošidili.
– Co jste řekl?!
– ? Že bychom vás neošidili…
– BYCHOM!!! 🤩 Pane kolego, jste ženat?
Z dlouhé série hovorů s linkou E.on:
– A vy jste k uvedenému zákazníkovi co?
– Zesnulá dcera. Tedy zákazník je můj zesnulý otec.
– My jsme volali na číslo uvedené v systému, ale neúspěšně.
– Njn, mrtví lidé ty telefony moc neberou.
Nákup za 1200 Kč, vytahuji štos stokorun.
– Jé, kde ste to vzala?
– To nechcete vědět.
– Chcu!
– No, my sme byly s holkama ve strip klubu, kde neberou karty, a já mysela, že musím mít rozměněno, že budeme tanečníkům strkat bankovky za slipy… A vono ne 🤷♀️
Potkám starého souseda a celá hrdá, že jsem si vzpomněla, na něj volám jménem: „Zdravíčko, pane Sysle!“ Sysel ztuhl jak surikata. A tak jsem si vzpomněla i na to, že sysel je zlomyslná obecní přezdívka a chlapík se jmenuje Štěrba.
– Tady PPL, su před barákem.
*před barákem nikdo*
– Tady PPL, kde ste?
– Před barákem.
– JÁ SU PŘED BARÁKEM!!!
*PPL je před barákem v sousední vesnici*
– Tak já vám to tady nechám na Parcel Shopu, ok?
– Jako že se mám vláčet bez auta deset kilometrů a doručovat si balíček?
🤷♀️
🤦♀️
– Tu lampičku necháváš svítit?
– Ano, aby se kočka nebála.
– A víš o tom, že kočky nemají vyvinutou schopnost platit za elektřinu, a naopak mají schopnost vidět potmě? 🤷♂️
#predmanzelskeetudy
– Kód pro převzetí balíku?
– Foxtrot 7 Whiskey Charlie 8 Papa.
– ???
– Ehm, sry. F jako František, sedm, dvojité W, C jako Cyril, osm, P jako Pepík 🤷♀️
Přejela jsem si prsty na noze kolečkovou židlí. Dvakrát. Poprvé omylem a podruhé, když jsem experimentálně zjišťovala, jak jsem si proboha mohla přejet prsty na noze kolečkovou židlí.
Kolegyně mi vypráví, jak za ní přišel teenager s inovativní myšlenkou, že by jako bylo super, kdyby měli doma jeden telefon, ze kterého by si každý mohl zavolat… Chudák teenager netušil, že právě popsal pevnou linku.
🇨🇿 technické zázemí ≠ 🇬🇧 technical background
Já to snad začnu sbírat; to už atakuje level Where they married, there they married (Kde se vzali, tu se vzali).
– Co děláš?
– Menstruuji.
– Uhm, ok, a dál?
– Jak dál?! Opravdu od akutně krvácejícího člověka očekáváš, že u toho bude skládat symfonii nebo zachraňovat svět nebo něco?
– (Zájemce:) A preferuje majitel dlouhodobý pronájem?
– (Realiťák:) Jo, bohužel.
– Eh?
– Já potřebuju, aby se lidi střídali, abysem měl komise.
– Uhm, ok, tak to se omlouvám, asi. A má to sklep?
– Netuším.
– Hm. (Kdo by to tak mohl vědět? Třeba realitní agent? Oh wait… 🤷♀️)
Náš senior je normální vekslák. V Lidlu měli v akci ortopedické pantofle, senior stepoval u dveří půl hodiny před otvíračkou a zakoupil tři páry, z čehož dva odprodal těm, co přišli pozdě 🤦♀️
Jak se vyhnout odhalení své pravé identity na Twitteru? Tweetujte po svým skutečným jménem, a dokonale tak nepřítele zmátněte. Mně to funguje – neustále mě mají za někoho jiného 🤷♀️
Abychom si rodinnou návštěvu shrnuli, žijeme v nejhorším státě, vláda krade, doktoři neléčí a za všechno můžou Ukrajinci. Jdu se schovat do rohu a týden s nikým nehodlám mluvit 🤷🏻♀️
– Česká pošta, vezu vám balík…
– Jupí!
– … a mám blbó adresu.
– Nééé!
– Jaká je to ulica?
– *diktuji*
– To je u komína?
– U komína? Spíš u jeřábů.
– Esli je to u KOLÍNA!
– Co? Tak bych Olomouc nepopsala.
– To je Olomóc???
– No.
– Já mám Kolín. Co budem dělat?
– Oběsíme se? 🤷♀️
Sklenář vyměřuje rozbité okno:
– *poklepe na rám* Ježiš, to je hliníkový.
– Je to tak.
– Ježiš, proč je to tak velký?
– Uhm, nevím?
– Ježiš, jak to mám udělat?
– NEVÍM, VY JSTE SKLENÁŘ!
Jsem zvána na rozlučku se svobodou. Holky plánují strip club a tak. Nevím, no, nemůžeme dělat něco normálního? Třeba jít do divadla? Ok, vyprovodím se sama.
Inženýři: Vynalezli jsme sušičku!
Výrobci oblečení: Vynalezli jsme štítek NESUŠIT V SUŠIČCE!
Jasně, sušit vodorovně rozložené ve stínu na zelené louce, na které se pasou ovce.
Včera: Stěžuji si muži, že mi dosluhuje mobil, tak předběžně vybíráme nový…
Dneska: Probudím se a na stole nový mobil.
– Wuttt?!?!?! 🤯
– To máš k narozeninám. 🤷♂️
Když předstupujete před volební komisi, která má voliče rozdělené abecedně, taky zpanikaříte a začnete si odříkávat abecedu, nebo jsem dementní jen já?
Pojmenovávat syna po otci by mělo být nelegální. Pak čumím půl minuty na mobil, dle kterého mi volá můj mrtvý otec – než mi dochází, že to bude spíš můj velmi živý bratr 🤦♀️
Kamarádka už asi lituje, kam se to přivdala:
– Počké, nejdó mi zamčít dveře…
– Neříká se zamknout?
– PROVDALA SES NA MORAVU, TOŽ MLUV PO NAŠIM!!! A rožni, prosimtě.
– (Majitel bytu:) A škrábe ta vaše kočka omítky?
– (Zájemce:) Omítky?! Ne.
– Určitě ne?
– Ne. Škrábe křeslo, ale to mám vlastní 🤷♀️
– Takže neškrábe omítky?
– Ne. (Ale můžu ji to zkusit naučit, pokud je to podmínka 🤷♀️)
#AkceKulovyBlesk
Půlím si chleba na talíři a hledím si svého, když vtom třísknou okenice a zjeví se mi přízrak mé (dosud žijící) matky: NEKRÁJEJ TÍM NOŽEM NA TALÍŘI, SEŠ NORMÁLNÍ?! (Btw to je kvůli noži, nebo kvůli talíři?)
Nevím, proč výrobci oblečení tak nenávidí výrobce praček a sušiček, že na každé obyčejné tričko píší PERTE RUČNĚ, SUŠTE VODOROVNĚ VE STÍNU. Jasně. A nekrmte po půlnoci 🤦♀️
Neznámý dobrodinec mi bezprecedentně poslal příspěvek přímo na účet
@jazykovedma
🤯 Nezanechal kontakt, tak jsem poslala zpátky korunu s poděkováním ve vzkazu pro příjemce. Přišly mi zpátky dvě koruny s poděkováním za poděkování. A vy už jste si s někým psali přes bankovní účet?
– Já: *vymažu z textu osm tisíc mezer použitých k formátování*
– Klient: Ještě jsem upravoval text, ale vy jste mi rozbila formátování, potřebuji spravit IHNED!!!
– Text: *další dva tisíce mezer*
Asi začnu pít.
Hele, jak se spolehlivě likviduje cizí DNA za nehty? Nechtěně jsem při předávání škrábla kurýra Rohlíku, a jestli ho teď někdo zavraždí, budu první podezřelá 🤷♀️
– Mám tříměsíční výročí, co nespím.
– A zkoušela jsi meditaci?
– O M G, zkoušela jsem všechno, asi kromě tančit nahá v lese při úplňku, takže jestli nemáš nějakou průlomovou radu… 🤷♀️
V první třídě jsem doma dostala záhlavec, že neumím napsat velké psací Y, neb jsem na ně chyběla – prý jestli se na to budu vymlouvat po zbytek života? Ne, mami, na vysoké začnu psát tiskacím, protože američtí lektoři neumí přečíst psací písmo 🤷♀️
Mám strach z telefonování. Asi takový že radši umřít než zvednout telefon a objednat se k lékaři. Dneska jsem ale podala bravurní výkon a zavolala třem (!) cizím lidem. Za odměnu už po zbytek života nehodlám nikdy nikomu nikam telefonovat. To jen pro informaci. 🤷♀️
– Rodinný příslušník: Takže se tomu musíme vyvarovat…
– Já: *vůbec nic*
– Teda TOHO. Musíme se TOHO vyvarovat.
– Všimnul sis, že jsem nic neřekla?
– Všimnul jsem si, jak ti cuká oko.
Lidi, co pečlivě umisťují čísla stran ve Wordu na poslední řádek ručně a dělají odstavce mezerníkem – to muselo dát práce. A já vám to teď všechno smažu, holomci 😈
Tady ta romantická gesta 🤦🏻♀️ Probudím se, vedle mě růže:
– Jé, to je umělé? To bylo u popelnic, když jsi vynášel plast?
– Ne, ta je živá a koupil jsem ji v Bille, když jsem ti byl pro snídani 🤦♂️
#PrvniNocVNovemByte
Klasická otázka: Z čeho TY můžeš mít depresi?
Odpověď jednou větou: Deprese není „z něčeho“, deprese je; což je dané genetikou, prostředím a osobností (někdo je flegmatik, někdo cholerik a někdo holt depresivní osobnost s vysokou mírou neurotismu).
Rádo se stalo 🤷♀️
Agresivním ranním ptáčatům bych ráda vzkázala, že bez nás sov byste všichni byli dávno mrtví. Protože kdo si myslíte, že hlídal tlupu před šavlozubými tygry, když ptáčata se západem slunce usnula jako koťata, co? 😈
Zíráme s elektrikářem do rozvodné skříně, neb do čerpadel nejde proud:
– CVAK! *čerpadla sepnou*
– OMG, vy jste to spravil telepaticky!
– Nó – né. Vono vám to na nízké tarif štyri hodiny denně nepude. A vemu si dvě stovky na cigára.
Tímto se hluboce omlouvám své kočce, že se mi zachytla drápkem za svetr, takže mně musela poškrábat a pokousat obě ruce a vztekle na mě syčet, zatímco jsem se ji snažila vysvobodit. Vyloženě moje chyba. 🤷♀️
– (Senior) Zjistili mi cholesterol, a to jsem si to vyšetření musela sama vyžádat, to je hrůza!
– Aha. Tak ti dali prášky?
– Jo.
– A jíš je?
– Ježiši, ne!
– Aha. Tak ještěže sis vyžádala to vyšetření 🤷🏻♀️
Mám jeden fucking job: objednat se na gynekologii. Dva roky se k tomu hecuji, dnes to udělám, položím telefon – a zjišťuji, že jsem měla ještě druhý fucking job: objednat se na termín, kdy nebudu mít menstruaci. Tak za dva roky další pokus🤦♀️
Před dvaceti lety: Vypadla jsem z vlaku, asi mám zlomenou nohu, ale dobrý, to dojdu. Dnes: Blbě jsem se natočila při slévání těstovin, hrozně mě bolí lopatka a asi umřu.
Málem jsem se začala rozčilovat, že nemají jahody, načež mi došlo, že za takový extravagantní požadavek v prosinci by mě babi před osmdesáti lety skopla po schodech do protileteckého krytu, který byl pod fabrikou, kde byla nuceně nasazená 🤷♀️
Mám ráda svoji psychiatričku:
– Tak jak se máte?
– Ále, tuhle jsem se chtěla aktivně zabít, ale pak si říkám, nic, ať kvůli mně nemáte problémy 🤷♀️
– Aww, to jste milá!
– Aww, takže nejsem úplný sociopat?
– Ale ne 🤷♀️
– Aww…
– Aww…
Dva absolventi filozofické fakulty věšeli obrázky, čemuž předcházelo několik hodin měření a výpočtů. Výpočetní chyba byla půl metru plus/minus sto let.
U nás na venkově jsme pionýři v adopci nových technologií:
– Viš co je dobrý? Ten vocap.
– Vocas? Có?
– VOCAP. S tim normálně mužeš volat přes mejl. A voni tě slyšijó. Zadarmo.
🤯
Tak už je to oficiální aneb JÁ JSEM VÁM TO ŘÍKALA. Dostat poprvé covid čtyři roky po pandemii je na nic, protože vás nikdo dostatečně nelituje, protože každý už to měl padesátkrát 😭
Btw, když se vám někdo zmíní, že jde někomu na svatbu, jediná adekvátní reakce je: Aww, to je hezké, hodně štěstí snoubencům! Spekulace o tom, proč v květnu a jestli musí, si laskavě nechte na doma.
Někteří lidé jsou zbytečně přecitlivělí na chomáče bordelu, co se generují na podlaze hlavně kolem zdí. Když mi to vadí, tak to skopnu pod nábytek jako dospělý člověk, ne? 🤦♀️
V galanterii:
– Potřebuji našít poutka na ručníky, tak sháním, uhm, poutkovinu?
– Koprovku?
– Koprovku nesnáším! Co ta poutkovina?
– ?
– ?
– Ne koprovka, KEPROVKA!!!
– Tak mi dejte talíř. Chci říct metr 🤷♀️
– Připiš prosím na nákupní seznam motýla bez mouchy.
– CO???
– Říkám, motýla bez mouchy.
– Jako BUTTERFLY bez FLY, takže BUTTER? Ty tvoje hádanky taky 🤦♀️
Probudila jsem se uprostřed noci a hrozně mě píchalo na levém boku, takže už jsem měla mentálně sbaleno do nemocnice na operaci slepého střeva a delegované úkoly, načež jsem si vygooglila, že slepé střevo je VPRAVO. 🤦♀️
Mezerníkový klient urputně vyžaduje, aby po každých 1800 znacích text pokračoval na nové straně, protože přece normoSTRANA. Tak určitě. Já to dělám teprve dvacet let, klient to dělá už poprvé, tak to musí vědět lépe.
Máme německy mluvící návštěvu, což je zhmotnění mých nočních můr, kde musím po 20 letech mluvit německy:
– Hallo, ich bin Markéta. Ich spreche Deutch nicht mehr.
– Aber doch!
– Doch nicht. Ich erinnere mich nur auf untrennbare Präfixe: be, ge, empt, ent, un, ver, zer 🤷♀️